Tekstityksen versionumero: 1.2 Päiväys: 14.03.2010
Suomennos: odefix, kilpikonna, Mysis, juzkaaz, Snagglepuss, zippi, jazzzombie, -
Warheart, möykky, A_atoli, hamuli, Dille, DalSargamon, Trito, DonMeduza ja mixxu
Oikoluku: Otukka
Charles, olette viimein menettänyt järkenne.
- Tämä hanke on mahdoton. - Eräille. Hyvät herrat.
Ainoa keino saavuttaa mahdoton, on uskoa sen olevan mahdollista.
- Tuollainen ajattelu voi tuhota teidät. - Otan sen riskin.
Ajatelkaa, jos meillä olisi kauppasatama Rangoonissa, Bangkokissa ja Chicagossa.
Hyvää yötä, Merrigan.
En viivy pitkään.
Putoan alas pimeään koloon.
Sitten näin omituisia otuksia.
- Minkälaisia otuksia? - Dodo-linnun, -
liiviin pukeutuneen jäniksen ja hymyilevän kissan.
- En tiennyt, että kissat osaavat hymyillä. - En minäkään.
Oli siellä sininen toukkakin.
Vai sininen toukka.
Olenkohan minä vinksahtanut?
Pelkään pahoin.
Olet tullut hulluksi, menettänyt järkesi.
Kerron sinulle salaisuuden. Kaikki parhaat ihmiset ovat hulluja.
Se oli vain unta, Alice. Mikään ei satuta sinua unessa.
Voit aina herätä, jos sinua alkaa liikaa pelottaa. Näin.
KOLMETOISTA VUOTTA MYÖHEMMIN
Onko meidän pakko mennä sinne?
- Ei hän huomaa, jos emme saavu paikalle. - Kyllä hän huomaisi.
Missä korsettisi on?
- Eikä sinulla ole sukkiakaan. - En tue niitä.
- Et ole asianmukaisesti pukeutunut. - Kuka sanoo, mikä on asianmukaista?
Pitäisitkö turskaa päässäsi, jos se olisi asianmukaista?
- Korsetti on kuin turska minulle. - Ei tänään, ole kiltti.
Isä olisi nauranut.
Anteeksi. Olen väsynyt, koska nukuin huonosti viime yönä.
- Näitkö taas painajaisia? - Vain yhden.
Se on aina sama uni siltä osin, mitä muistan. Luuletko, että se on normaalia?
- Eikö ihmisten kuuluisi nähdä eri unia? - En tiedä.
Kas näin.
Olet kaunis. Saisinko nyt pienen hymyn?
Viimeinkin. Luulimme, ettette koskaan saapuisi.
Alice, Hamish odottaa pääsevänsä tanssimaan kanssasi. Mene.
Tajuatteko, että kello on jo minuutin yli? Nyt meidän pitää hätäillä.
- Olen pahoillani. - Ei se mitään.
Suokaa anteeksi vaimolleni. Hän on panikoinut yli 20 vuotta.
- Kunpa Charles olisi elossa. - Otan osaa.
Ajattelen miestänne usein. Hän oli todellinen visionääri.
Ettehän luule minun käyttäneen hyväksi epäonneanne?
En tietenkään. Olen mielissäni, että te ostitte yhtiön.
Olin hölmö, kun en sijoittanut miehenne hulluihin seikkailuihin.
Charles oli samaa mieltä.
- Hamish, etkö kyllästy tanssimaan katrillia? - Päinvastoin. Se on kovin virkistävää.
- Huvitanko sinua? - Näin juuri näyn.
Miehet mekoissa ja naiset housut jalassa.
Parasta, kun pidät näkysi omana tietonasi.
Pysy hiljaa, jos olet epävarma sanomisistasi.
Suokaa anteeksi, herra. Neiti Kingsley on ajatuksissaan.
- Mitä oikein ajattelet? - Mietin, millaista olisi lentää.
Miksi kuluttaisit aikaa niin mahdottoman asian miettimiseen?
Miksi en kuluttaisi? Isäni sanoi uskoneensa joskus -
kuuteen mahdottomaan asiaan ennen aamiaista.
Alice, tavataan huvimajassa tasan kymmenen minuutin kuluttua.
- Kerromme sinulle salaisuuden. - Jos kerrotte sen, se ei ole salaisuus.
- Ehkä meidän ei pitäisi. - Tietenkin pitää.
- Jos kerromme, hän ei ylläty. - Yllätytkö sinä?
En, jos kerrotte. Mutta teidän on pakko kertoa nyt, kun aloititte.
- Ei ole. - Emmekä kerrokaan.
Tietääköhän äitinne, että uitte alasti Havershimin lammella?
- Et voisi. - Toki voisin.
Tuollahan äitinne onkin.
- Hamish aikoo kosia sinua. - Pilasitte yllätyksen!
Voisin kuristaa heidät. Kaikki näkivät niin paljon vaivaa pitääkseen sen salaisuutena.
- Tietävätkö kaikki? - Siksi kaikki tulivat.
Nämä ovat sinun kihlajaisjuhlasi. Hamish kosii sinua huvimajassa.
- Kun vastaat myöntävästi... - Mutta en tiedä, haluanko naida hänet.
Kenet sitten? Et saa ketään lordia parempaa.
Täytät kohta 20 vuotta, Alice. Kauneutesi ei säily ikuisesti.
Et halua päätyä Imogene-tädin kaltaiseksi.
- Et kai halua olla äidin taakkana? - En.
Joten nait Hamishin, olet yhtä onnellinen kuin minä Lowellin kanssa -
ja elämäsi on täydellistä. Se on jo päätetty.
- Alice-kulta. - Jätän teidät kahden kesken.
Menisimmekö hieman kävelemään puutarhaan? Aivan kahdestaan.
- Tiedätkö, mitä olen aina pelännyt? - Aristokratian rappeutumista?
Rumia lapsenlapsia. Mutta sinä olet ihastuttava, -
lapsistasi tulee varmasti... Imbesillit!
Puutarhurit ovat istuttaneet valkoisia ruusuja, vaikka erityisesti halusin punaisia.
- Ainahan ne voi maalata punaisiksi. - Olipa outo ajatus.
Sinun tulee tietää, että pojallani on erittäin herkkä ruoansulatus.
- Näittekö tuon? - Minkä?
- Se taisi olla jänis. - Inhottavia otukoita.
Nautin koirien usuttamisesta niiden perään.
Jos tarjoat Hamishille väärää ruokaa, hän saattaa mennä umpeen.
- Näittekö sen nyt? - Minkä?
- Jäniksen! - Älä huuda!
Keskity nyt. Hamish sanoikin, että ajatuksesi harhailevat herkästi.
- Mitä sanoinkaan? - Hamishin suoli ei toimi.
Tämä on todella kiinnostavaa, mutta teidän on suotava anteeksi.
Imogene-täti.
Taidan olla tulossa hulluksi. Näen liiviin pukeutuneen jäniksen joka paikassa.
Fantasiajäniksesi ei nyt kiinnosta minua.
Odotan sulhastani.
Onko sinulla sulhanen?
Tuolla! Näitkö sen?
Hän on prinssi. Miesparka ei voi mennä kanssani naimisiin.
Paitsi jos luopuu kruunustaan. Eikö ole traagista?
Todella.
- Lowell? - Alice! Olimme juuri...
- Hän on vanha ystäväni. - Huomasin, että olette hyvin läheisiä.
Ethän sano tästä siskollesi?
En tiedä. Olen hämmentynyt. Minun pitää ajatella asiaa.
Ajattele Margaretia. Hän ei luottaisi minuun enää ikinä.
- Et kai halua tuhota avioliittoamme? - Minä?
En minä hiippaile hänen selkänsä takana...
Siinähän sinä olet.
- Alice Kingsley. - Hamish...
- Mitä nyt? - Olkapäälläsi on kaalimato.
Älä satuta sitä.
Kannattaa pestä tuo sormi.
Alice Kingsley, -
tuletko vaimokseni?
No...
Kaikki odottavat sitä, -
ja sinä olet lordi.
Kauneuteni kestä ikuisesti, enkä halua päätyä...
Mutta tämä tapahtuu niin nopeasti, minä...
Luulen, että...
Tarvitsen hetken aikaa.
Huhuu?
JUO MINUT
Tämä on vain unta.
Luulisi hänen muistavan tämän kaiken jo ensimmäisestä kerrasta.
Toit meille väärän Liisan.
Hän on oikea Liisa. Olen varma siitä.
SYÖ MINUT
Hän on väärä Liisa.
Anna hänelle mahdollisuus.
Sekavempaa ja sekavempaa.
- Sanoinhan, että hän on oikea Liisa. - En ole vakuuttunut.
Voisitte olla kiitollisia. Olin viikkoja ylhäällä ja seurasin lukemattomia Liisoja.
Jouduin melkein toisten eläinten syömäksi.
Voitteko kuvitella? Niillä ei ollut lainkaan vaatteita.
Ja ne tekevät asiansa julkisesti.
- Minun oli suljettava silmäni. - Hän ei näytä itseltään.
Koska hän on väärä Liisa.
- Jos hän olisi, hän saattaisi olla. - Jos ei ole, hän ei ole.
- Jos hän olisi oikea, hän olisi se. - Hän ei voi olla.
Miten voin olla väärä Liisa, jos tämä on minun uneni?
- Keitä te olette, jos saan kysyä? - Olen Tittelityy, ja hän on Tittelitom.
- Päinvastoin. Olen Tittelitom, hän Tittelityy. - Meidän pitäisi kysyä neuvoa Absolemilta.
Juuri niin. Absolem tietää, kuka hän on.
- Minä saatan sinut. - Ei ole sinun vuorosi.
- Tämä ei ole reilua. - Päästä irti!
- Ovatko he aina tällaisia? - Sukuvika.
Te molemmat voitte saattaa hänet.
- Kuka tämä Absolem on? - Hän on viisas ja absoluuttinen.
Kuka sinä olet?
- Absolem? - Et ole Absolem, vaan minä olen.
Kysymys kuuluu: kuka sinä olet?
- Liisa. - Sehän nähdään.
Mitä tuo tarkoittaa? Pitäisi kai minun tietää, kuka olen?
Kyllä pitäisi, typerä tyttö.
Avatkaa Oraculum.
"Oraculum: Ihmemaan kalenterin tiivistelmä."
- Onko se kalenteri? - Tiivistelmä.
Se kertoo joka ikisestä päivästä alusta lähtien.
Tänään on griblinen päivä Punaisen kuningattaren aikaa.
Näyttäkää hänelle Loisteilospäivä.
Tuona päivänä surmaat Pekoralistin.
- Anteeksi mitä? Surmaan minkä? - Tuossa noin.
- Olet tuossa vorpaalimiekan kanssa. - Muilla miekoilla ei voi tappaa Pekoralistia.
- Ei mitenkään. - Ilman vorpaalia se ei kuole.
- En ole tuossa. - Tiedän.
Ratkaise asia, Absolem. Onko hän oikea Liisa?
Tuskinpa vain.
- Minähän sanoin. - Herran jestas.
- Minähän sanoin. Sanoit, että saattaa olla. - Minä sanoin.
Sanoit, että hän olisi, jos niin olisi.
Huijari. Hän esitti Liisaa. Hänen pitäisi hävetä.
- Olin aivan varma sinusta. - Anteeksi. Ei ollut tarkoitus olla väärä.
Hetkinen. Onko tämä minun uneni?
Minä herään nyt. Te kaikki katoatte.
Omituista. Nipistäminen yleensä toimii.
- Voin pistää, jos se auttaa. - Se saattaisi. Kiitos.
Mielihyvin.
Pöyrtäjä!
Hetkinen.
Tämä on pelkkää unta. Mikään ei voi satuttaa minua.
- Mitä hän tekee? - Se ei voi satuttaa.
Juokse!
- Tähän suuntaan. Itään. - Ei vaan etelään.
Joku on varastanut kolme piirakkaani!
- Varastitko sinä ne? - En, teidän majesteettinne.
- Entä sinä? - En, teidän majesteettinne.
- Varastitko piirakkani? - En, teidän majesteettinne.
- Squimberry-mehua. - Olin niin nälkäinen enkä tarkoittanut...
- Pää poikki! - Perheeni, pyydän.
- Ei! Minulla on pienokaisia! - Hakekaa pienokaiset.
Pidän nuijapäistä leivän päällä lähes yhtä paljon kuin kaviaarista.
Kyllä, teidän korkeutenne.
Juotavaa.
Majesteetti.
Hei, Stayn-kulta.
Missä olet lymyillyt?
Majesteetti, olen löytänyt -
oraculumin.
Tuoko? Näyttää nuhruiselta oraakkeliksi.
Katsokaa tätä. Loisteilospäivä.
Tuntisin tuon hiuspehkon missä tahansa.
- Onko se Liisa? - Uskoisin niin.
- Mitä hän tekee Pekoralisti-kultani kanssa? - Hän näyttäisi surmaavan sitä.
- Tappoiko hän Pekoralistini? - Ei vielä.
Se tapahtuu, jos emme pysäytä häntä.
Etsi Liisa, Stayn. Etsi hänet!
Etsi ihmistytön jäljet ja ansaitse vapautesi.
Myöskö vaimolleni ja pennuilleni?
Kaikki pääsevät kotiin.
Koirat uskovat sitten kaiken.
Näytät törmänneen johonkin ilkeäkyntiseen.
- Liisa, herää. - Mikä teki tuon sinulle?
- En tiedä. Pyör... - Pöyrtäjäkö?
- Minun on parasta vilkaista haavaasi. - Mitä sinä teet?
Jonkun haihduttamaan pystyvän täytyy puhdistaa se, -
ettei se vain tulehdu ja mätäne.
Ei kiitos. Kaikki on hyvin, kunhan herään.
Anna minun sentään sitoa se.
- Miksi kutsut itseäsi? - Liisaksi.
Se Liisako?
- Siitä on käyty keskustelua. - En koske politiikkaan pitkällä tikullakaan.
- Sinun on parasta jatkaa matkaasi. - Minne?
- Haluan vain herätä tästä unesta. - Hyvä on.
Vien sinut rusakon ja hattumaakarin luokse. Siinä kaikki.
Tuletko sinä?
- Mitä sinä teet? - Luoja sentään!
- Se olet sinä. - Eikä ole! Jänis toi väärän Liisan.
- Väärän Liisan? - Hän on selvästikin Liisa.
Tuntisin sinut missä vain. Tuntisin pojan missä vain.
Kuten näet, juomme yhä teetä odotellessamme paluutasi.
Olet todella myöhässä, senkin tuhmeliini.
Joka tapauksessa, hän loukkaantui ja lopetti kokonaan.
Ei erityisemmin.
- Kuppi... - Aika saattaa olla hassua.
Tietysti, mutta nyt olet jälleen täällä, ja meidän pitää jatkaa Loisteilospäivään.
Loisteliosteehetki!
Olet ajatellut asioita, jotka alkavat kirjaimella M.
Tiedätkö, mitä yhteistä on korpilla ja kirjoituspöydällä?
- Downal wyth Bluddy Behg Hid. - Mitä?
Alas kirottu punainen isopää. Punainen isopää viittaa tietysti punaiseen kuningattareen.
Älkää nyt. Emme saa alkaa puhua tappamisista ja niin edelleen.
Joten on korkea aika unohtaa ja antaa anteeksi. Anteeksiantaa ja unohtaa. Kumpi tuleekin ensin.
- Joka tapauksessa, mukavinta. Minä odotan. - Se käy taas.
Kaikki tämä puhe verestä ja orjista vie haluni juoda teetä.
Tahtomme on rapistumassa, ja irvikissan halu juoda teetä on kadonnut.
Sen päivän tapahtumat eivät olleet minun syytäni.
Voi ei...
Pelastit oman nahkasi, senkin skottilainen -
kärsäkuoriainen, purettava sisilisko ja kivisimppu.
- Naukusaukon poika! - Hattumaakari!
Kiitos.
- Olen kunnossa. - Mikä sinua vaivaa, Tarrant?
Tapasit olla juhlien piristysruiske. Olit Järkijätön paras sekovispaaja.
- Sekomikä? - Sekovispaaja.
- Se on tanssi? - Ainoastaan Loisteilospäivänä.
Kun valkoinen kuningatar saa kruununsa takaisin.
Sinä päivänä vatkaan -
tarmokkaasti sekoa.
Voi ei.
- Sotamiehet. - Hei, hei.
Juo tämä nopeasti.
Hyvänen aika.
Varo päätäsi.
Päästä minut ulos!
Täällähän ovat kolme -
- suosikkikaheliani. - Haluaisitteko liittyä seuraamme?
Olette myöhässä teeltä.
Etsimme tyttöä, jota kutsutaan Liisaksi.
Kuningattaresta puhuessa, tällaisen laulun lauloin hänen kunniakseen:
Tuiki, tuiki lepakko pienoinen, piiloasi hyvää etsien.
Jos piilottelette häntä, menetätte päänne.
Olemme menettäneet ne jo. Kaikki yhdessä nyt.
Ylös lentäen maailman katolle, kuten teetarjotin taivaalle.
Tuiki, tuiki, tuiki...
Downal wyth Bluddy Behg Hid.
Haluaisitteko teetä?
Seuratkaa vainukoiraa.
- Sokeria? - Kyllä, kiitos.
- Hyvää. - Olette kaikki sekaisin.
Kiitos paljon.
Ojentaisitko teeleivän?
Pahoitteluni.
Pieni hetki.
Noin. Kokeile tätä päällesi.
- Pidätkö siitä? - Onneksi verikoira oli puolellamme, -
- tai olisit vailla päätä. - Mitä he halusivat minusta?
Lusikka.
- Kuljetusvaununne, neiti. - Hattuko?
Tietysti. Kaikki voivat matkustaa hevosella tai raiteilla, -
mutta ehdottomasti paras tapa matkustaa on hatulla.
- Rimmasinko minä? - Rakastan hatulla matkustamista.
Vain Liisa. Hyvää matkaa kaikille.
On illanpaisto, ja silkavat saijat luopoissa pirkeinä myörien ponkii:
surheisna kaikk' kirjuvat lorokaijat ja vossut lonkaloisistansa ulos vonkii.
Mitä tuo oli?
Mitä kohtaa tarkoitat?
Pekoralisti, tuo säkenisti, kuhkui tulisilmin. Sen leuat louraa, se päitä jauhaa!
Oi poikani, Pekoralistia varo. Pöyrtäjän huokua, ei anna se rauhaa!
Sanasta miekkaan poikanen tarttui. Yks kaks, ees taas miekkainen sohi.
Pään poikki listi, sen kainaloon pisti -
ja takaisin kaksinpäin loikitsi.
- Se kertoo sinusta. - Minä en tapa mitään.
En tapa, joten heitä se mielestäsi.
Mielestä...
Odottakaa, et voi jättää minua tänne.
Sinä et tapa.
Tiedätkö, mitä Punainen kuningatar on tehnyt? Sinä et tapa?
En pystyisi, vaikka haluaisin.
Et ole samanlainen kuin ennen.
Olit paljon enemmän suurempi.
- Olet kadottanut suuruutesi. - Suuruuteniko?
Sisältäsi puuttuu jotain.
Kerro, mitä Punainen kuningatar on tehnyt.
Se ei ole kaunista kerrottavaa.
Kerro silti.
Se tapahtui täällä.
Olin silloin Valkoisen kuningattaren hattumaakarina.
Klaanimme on aina ollut hovin palveluksessa.
Hattumaakari? Hattumaakari!
- Olen kunnossa. - Oletko?
Kuulitko? Kuulin varmasti jotain.
- Mitä? - Punaiset ritarit!
Mene etelään. Valkoisen kuningattaren linna on siellä.
Otan yhteyttä myöhemmin.
Tulkaa tänne, senkin punaiset kummajaiset!
Sinun piti johdattaa heidät pois. Hattumaakari luotti sinuun!
Heillä on vaimoni ja pentuni.
- Mikä nimesi on? - Bayard.
Istu.
Sattuisiko sinun nimesi olemaan Liisa?
Kyllä, mutten ole se, josta kaikki puhuvat.
Hattumaakari ei olisi antautunut kenen tahansa Liisan takia.
- Minne hänet vietiin? - Kuningattaren linnaan Salazen Grumiin.
- Menemme pelastamaan hänet. - Niin ei ole määrätty.
En välitä! Hän on siellä minun vuokseni.
Loisteilospäivä on koittanut. Sinun pitää valmistautua Pekoralistin kohtaamiseen.
Siitä hetkestä, kun tipuin kaninkoloon, minulle on sanottu, mitä tehdä ja mitä olla.
Minut on kutistettu, venytetty, kutitettu ja teekannuun tungettu.
Minua väitetään Liisaksi ja sitten taas ei, mutta tämä on minun untani.
- Minä päätän, miten se jatkuu. - Jos poikkeat polulta...
Minä luon polun.
Vie minut Salazen Grumiin, Bayard. Tee se hattumaakarin vuoksi.
Sen yli on vain yksi reitti.
Olen muka kadottanut suuruuteni.
Bayard, hattu!
Teidän majesteettinne.
Olen pahoillani.
Upea lyönti.
- Missä palloni on? Hovipoika! - Kyllä, teidän majesteettinne.
Haluan auttaa sinua.
Väärä Liisahan se siinä.
- Mikä tuo sinut tänne? - Tulin pelastamaan hattumaakarin.
Et pelasta ketään gerbiilin kokoisena.
Onko sinulla vielä kakkua, joka tekee minusta suuremman?
Upelkuchenia? Itse asiassa minulla taitaa olla vähän.
Ei kaikkea! Lopeta!
Ei, älä tee sitä!
Hovipoika!
Voi ei.
- Mikä tuo on? - Ei mikä vaan kuka, teidän majesteettinne.
- Hän on Uum... - Uum?
- Umbradgesta. - Mitä vaatteillesi on tapahtunut?
Ne jäivät pieneksi. Olen kasvanut paljon viime aikoina.
Olen pisin kaikista Umbradgessa.
Minua pilkattiin. Tulin luoksenne, koska saattaisitte ymmärtää miltä se tuntuu.
Rakas tyttöni, kaikki noin suuripäiset ovat tervetulleita hoviini.
Etsikää vaatteita, käyttäkää vaikka verhoja, mutta pukekaa tämä valtava tyttö.
Tarvitsen sian!
Pidän lämpimästä siasta särkevien jaloilleni alla.
- Haluatko sinä? - Ei kiitos.
Istu.
Istu!
Poistukaa!
Missä läskit pojat ovat? Sinun on tavattava heidät.
Läskit pojat!
Siinähän he ovat. Eivätkö olekin ihania?
Heillä on kummallinen tapa puhua. Puhukaa ja huvittakaa meitä.
Puhukaa!
- Onko tuo... - Ei, ei ollenkaan.
- Minusta kyllä vaikuttaa siltä. - Eikä ole!
Pidän läskeistä pojistani. Häipykää nyt.
Kuka tuo ihastuttava luontokappale on?
- Uusi suosikkini. - Onko hänellä nimeä?
- Uum. - Kuningatar on tainnut unohtaa nimesi.
Hänen nimensä on Uum, senkin idiootti!
- Olen Umbradgesta. - Onnistiko vangin kanssa?
Hän on jääräpäinen.
Olet liian pehmeä. Tuokaa hänet!
Tiedämme, että Liisa on palannut Ihmemaahan. Tiedätkö, missä hän on?
Olen miettinyt M-kirjaimella alkavia sanoja.
Mäntti, mellakka, murha, -
- maaninen... - Etsimme L-alkuista sanaa.
Missä Liisa on?
Viehättävä pikku poika.
- En tietäisi. - Entä jos poistan pääsi, tietäisitkö sitten?
Lopeta tuo.
Onpa teillä valitettavan iso pää.
- Haluaisin mielelläni hatuttaa sen. - Hatuttaa?
Niin. Minulla oli Valkoinen Kuningatar.
Siinä ei ollut paljoa työskenneltävää, koska hänellä on niin pieni pää.
- Se on pikkuinen. Näppylä pääksi. - Todellakin.
Mitä voisinkaan tehdä tuolle monumentille, -
tuolle pallolle, -
uskomattoman sankarilliselle kuulalle...
Mitä voisit tehdä?
Avaa kahleet.
Kuinka hän voi työskennellä, jos hän on kahleissa?
Tekisinkö baskerin vai pillerin?
Vai jotain budoaari-tyyppistä? Kellohattu.
Lierihattu, huopahattu, olkihattu, karvalakki, lättähattu, -
lippalakki, kipa, kypärä, puupäähattu, pipo, foliohattu...
- Hattumaakari! - Niin?
Jättäkää meidät.
- Oletko puhunut heidän kanssaan? - Kyllä, teidän majesteettinne.
Ehkä he...
Suonetteko anteeksi? Kiitos.
- Onko sinulla uutisia, Bayard? - Liisa on palannut Ihmemaahan.
- Missä hän on nyt? - Salazen Grumissa.
Antakaa anteeksi. Annoin hänen harhautua määrätyltä polulta.
Juuri sieltä hän löytää miekan.
Meillä on esitaistelijamme. Lepää nyt. Olet toiminut hyvin.
Oletko nähnyt täällä hattua?
Liisa täytyy löytää. Ilman Pekoralistia sisareni tukijat järjestävät kapinan.
Ruma pikkusiskoni. Miksi häntä ihaillaan eikä minua?
En voi ymmärtää sitä.
Olette aina ollut paljon parempi.
Tiedän. Kaikki rakastuvat aina häneen.
Miehet, naiset -
jopa huonekalutkin.
Jopa kuningaskin.
Minun täytyi tehdä se. Hän olisi jättänyt minut.
Majesteetti, -
eikö ole parempi olla pelätty kuin rakastettu?
En ole enää varma.
Pitäköön kapinansa. En tarvitse heitä. Minulla on sinut.
Ne ovat upeita.
Sinun täytyy antaa minun sovittaa yhtä.
On hyvä taas työskennellä ammatissani.
Sääli, että sinun täytyy tehdä ne hänelle.
Mikä minua oikein vaivaa?
Hattumaakari!
Tiedätkö, mitä yhteistä on korpilla ja kirjoituspöydällä?
Olen peloissani, Liisa.
En tykkää olla täällä. Täällä on hirveästi ihmisiä.
Olenko tullut hulluksi?
Pelkään pahoin. Olet tullut hulluksi.
Kerron sinulle salaisuuden. Kaikki parhaat ihmiset ovat hulluja.
Nyt on parempi. Näytät taas itseltäsi.
Hattumies, missä hattuni ovat? En ole kärsivällinen nainen.
Miekka on piilotettu linnaan. Jänis auttaa sinua.
Etsi se, Liisa. Vie se Valkoiselle kuningattarelle.
- Menemme sinne yhdessä. - Miksi olet aina liian pieni -
tai liian pitkä?
- Tittelit. - Liisa, kuinka voit?
- Missä jänis on? - Kuinka olet noin valtavan suuri?
- Ei hän ole kuin normaalin kokoinen. - Hän oli varmasti pienempi tavatessamme.
- Muistatko, että hän joi pisamboria päästäkseen ovesta? - Niin olikin.
- Missä jänis on? - Tuossa suunnassa.
- Mitä teet täällä? - Pelastan Hattumaakarin.
- Minä pelastan hänet! - Hän sanoi miekan olevan linnassa.
- Auta minua etsimään se. - En tottele suurta kömpelöä...
Painu tiehesi.
- Mikä sinun on? - Tiedän, missä miekka on.
Miekka on piilotettu sisälle.
Ole varovainen, Liisa.
Tunnen tuon hajun.
En mene tuonne sisälle.
Katso, mitä tuo otus teki kädelleni.
Herttinen sentään. Miksi et ole kertonut tuosta?
Ei se ollut näin paha aiemmin.
Hattumaakari, -
missä olet?
Hattumaakari?
Mallymkun, onko sinulla vielä pöyrtäjän silmä?
Tässähän se.
- Tarvitsen sitä. - Tule hakemaan.
Hei, anna se takaisin.
Pidän sinusta.
Pidän sinusta paljon...
Mene tiehesi.
Minulla on silmäsi.
Ei.
- Näytätte upealta tässä hatussa. - Niin näytän. Seuraava.
Teidän korkeutenne ei ole koskaan näyttänyt paremmalta.
Seuraava.
En haluaisi säikyttää teitä, mutta taisitte pudottaa jotakin.
Älkää hänestä välittäkö. Hän on hullu. Jatkakaa.
Lopettakaa!
Taidamme olla nyt sujut.
Hän tyrkytti itseään minulle. Sanoin sydämeni kuuluvan teille.
Miehet ovat hänelle pakkomielle.
Pää poikki!
Väisty, Mallymkum.
- Käykö tämä suuruudesta? - Sitä ei saa käyttää mihinkään.
Pidättäkää tuo tyttö laittomasta viettelystä.
Hattumaakari.
- Vie se valkealle kuningattarelle. - En lähde ilman sinua.
Mene!
Juokse, Liisa.
Liisa.
Juokse.
Pidättäkää hänet.
Liisa.
Tietysti, miksi en nähnyt sitä.
Siitä on jo kauan.
Olit silloin pikkutyttönen.
Anna miekka minulle.
- Pysykää taaempana. - Kuningatar on mielissään.
Hän nauttii pääsi poikkaisemisesta.
- Liisa! - Bayard! Mennään Marmorealiin.
Teidän korkeutenne, Liisa on paennut.
Ratsastaen pöyrtäjällä.
Vorpaalimiekka mukanaan.
Kuinka saatoit antaa sen tapahtua?
Saatoin aliarvioida hänet.
Meillä on kuitenkin hänen salaliittolaisensa.
Hattumaakari ja pähkinähiiri.
Päät poikki!
- Tervetuloa Marmorealiin. - Tämä kuulunee teille.
Vorpaalimiekka on jälleen kotonaan.
Haarniska on kokonainen.
Tarvitsemme vielä esitaistelijan.
Olet hieman pidempi kuin oletin.
Olen syönyt liikaa uberkuchenia.
Tule mukaani.
Tuolla on maaniskuun rusakko.
Olet myöhässä keitolta, senkin pösilö.
- Se kaipaisi hieman suolaa. - Ota kiinni!
Katsotaanpas...
Ripaus madon läskiä.
Susikärpäsen virtsaa.
Mämmikouria.
Siskoni opiskeli mieluummin -
elävien asioiden herruutta.
Kerro minulle, miltä hän sinusta vaikutti.
Täysin inhottavalle.
- Entä hänen päänsä? - Kupumainen.
Hänellä taitaa olla joku kasvain, joka painaa hänen aivojaan.
Kolme kolikkoa kuolleen miehen taskusta.
Kaksi teelusikallista toiveikasta ajattelua.
Et voi edes kuvitella, mitä siellä on tekeillä.
Pystyn minä.
Kun esitaistelija astuu esiin surmaamaan Pekoralistin, -
kansa nousee siskoani vastaan.
Tuon pitäisi tepsiä.
Puhalla.
- Tuntuuko paremmalta? - Paljon paremmalta, kiitos.
Eräs täällä haluaisi puhua kanssasi.
- Absalom? - Kuka sinä olet?
Emmekö me jo selvittäneet tämän?
- Olen Liisa. Tiedän sen. - Mistä tiedät?
- Sanoit niin itse. - Sanoin, ettet ollut melkein Liisa.
Nyt olet paljon enemmän Liisa. Sanoisin jopa, että lähestulkoon Liisa.
En silti saisi surmattua Pekoralistia, vaikka henkeni riippuisi siitä.
Se riippuukin.
Niinpä suosittelenkin pitämäänkin vorpaalimiekkaa lähellä -
Loisteilospäivän koittaessa.
Vaikutat niin aidolta.
Välillä unohdan, että tämä kaikki on unta.
Voisitko lopettaa tuon?
Olen aina ihaillut tuota hattua.
- Terve, Irvis. - Sinä kun et sitä enää tarvitse, -
- voisitko jättää sen minulle testamentissasi? - Miten kehtaat?
Haluaisin pukeutua parhaisiini muodollisessa teloituksessa.
Ikävä juttu tämä. Halusin niin nähdä sinut sekovispauksesi.
Enkö ollutkin melkoisen hyvä siinä?
Rakastan tuota hattua todenteolla.
Käytän sitä hienoimmissa tapahtumissa.
- Rakastan aamuteloituksia. Ettekö tekin? - Kyllä, teidän majesteettinne.
- Haluaisin pitää sen päässäni. - Miten itse haluat.
Kunhan pääsen kaulaasi käsiksi.
Olen aivan takanasi.
- Pää poikki! - En voi katsoa.
Hyvää huomenta kaikille.
Irvikissa, senkin liero.
Madam, teitä vedätetään pahasti -
näiden teitä ympäröivien rupikonnien toimesta.
- Mikä tuo on? - Älkää siitä välittäkö, majesteetti. Katsokaa!
- Häpeäisit nenääsi. - Minäkö?
Entä tuo iso maha, jolla aina ylpeilet?
Valehtelijat! Jinx! Voldemart!
Päät poikki!
Kuningattaren hovin hyväksikäytetyt ja orjuutetut.
Nouskaa kaikki ja taistelkaa.
Nouskaa vastustamaan kirottua Punaista kuningatarta.
Alas Punainen kuningatar!
Päästäkää Jubjub-lintu irti!
Olet oikeassa, Stayn.
On paljon parempi olla pelätty, kuin rakastettu.
Tulkaa nopeasti, pojat. Tulkaa!
- Hattumaakari. - Tule nopeasti, Mally. Tule.
Valmistelkaa Pekoralisti taisteluun.
Käymme tervehtimässä pikkusiskoani.
Toivoin, että minulla olisi jo esitaistelija.
Miksette surmaa Pekoralistia itse? Teillä on varmasti voimia.
On valojeni vastaista satuttaa mitään elävää olentoa.
Meillä on seuraa.
Katsohan, Bayard.
Bielle.
- Ihana nähdä teitä. Uskoin heidän... - Kuolleen? Ei toki.
Tässä olen yhtenä kappaleena. En haluaisi puhua siitä jälleennäkemisemme hetkellä.
Harmittaa, ettemme ole nähneet aiemmin. Etenkin nyt kun olet sinä -
ja asiallisen kokoinen. Mikä verraton koko se onkaan!
- Hattumaakari? - Kokokokkeli.
- Olen kunnossa. - Missä hattusi on?
- Irvikissa. - Kuinka kätesi voi?
- Täysin kunnossa. - Hyvästi, rakas hattuseni.
Tiedätkö, mitä yhteistä on korpilla ja kirjoituspöydällä?
Mietin asiaa.
Tiedätkö mikä päivä huomenna on?
Loisteilospäivä. Kuinka voisin unohtaa?
Kunpa heräisin.
- Uskot yhä tämän olevan unta? - Tietysti.
Kaikki tämä on mieleni tuotosta.
Se tarkoittaisi, etten minä ole todellinen.
Ikävä kyllä. Olet mielikuvitukseni tuotos.
Minulle olisi tyypillistä uneksia puolihullusta.
Sinun täytyisi olla puolihullu uneksiasi minut vain puolihulluksi.
Niin kai sitten on.
Jään kaipaamaan sinua herätessäni.
Ketkä tarjoutuvat Valkoisen kuningattaren esitaistelijoiksi?
Tarkoitatte minua.
Ilmaan haihtuminen ei ole vahvuuksiasi.
- Minut kuuluisi valita. - Minä teen sen.
- Ei vaan minä. - Minäpäs.
- Kukaan muista ei siinä onnistuisi. - Vain Liisa voi surmata sen.
Et voi elää olemalla toisille mieliksi. Päätöksen täytyy olla omasi.
Sillä kohdatessasi sen olennon, -
kohtaat sen omillasi.
Kyynelillä ei ole koskaan saatu mitään aikaiseksi.
Absalom?
- Miksi olet ylösalaisin? - Olen tullut tämän elämäni päätökseen.
- Kuoletko sinä? - Muutan muotoani.
Älä mene. Tarvitsen apuasi. En tiedä mitä tehdä.
En voi auttaa sinua, ellet edes tiedä kuka olet, typerä tyttö.
En ole typerä. Nimeni on Alice, ja asun Lontoossa.
Äitini nimi on Helen ja sisareni Margaret.
Isäni oli Charles Kingsley. Hänen unelmansa ulottui maan ääriin, minkään häntä estämättä.
Olen hänen tyttärensä Alice Kingsley.
Viimeinkin, Alice.
Hidasjärkinen, kuten viime vierailullasi, jolloin kutsuit maailmaamme Ihmemaaksi.
Ihmemaa...
- Miksi sinä kutsut itseäsi? - Aliceksi.
Liisa se siis on. Vien sinut rusakon ja hattumaakarin luo.
Hän on se oikea. Olen siitä varma.
Ei pöydässä. Teetä, ole hyvä.
Typerä tyttö.
- Mitä tämä on? - Minä otan tämän kimpun.
Ja siellä hän oli. Minä olen Tittelityy ja hän Tittelitom.
Luulisi hänen muistavan ensimmäiseltä kerralta.
Se ei ollutkaan uni, vaan muisto.
Tämä maailma on todellinen. Kuten olette sinä ja hattumaakarikin.
Sekä Pekoralisti.
Muista, että Vorpaalimiekka tietää tahtonsa.
Sinun tarvitsee vain pidellä sitä.
Hyvästiös, Liisa. Kenties näemme toisessa elämässä.
- Tervehdys, Iracebeth. - Tervehdys, Mirana.
Tänä Loisteilospäivänä, Punainen ja Valkoinen kuningatar -
lähettävät esitaistelijansa taistelutantereelle puolestaan.
Teidän armonne, meidän ei tarvitse taistella.
Tiedän mitä yrität. Luulet voivasi räpytellä kauniita silmiäsi -
ja minä antaisin periksi, aivan kuten äiti ja isä tekivät.
Minä pyydän.
Ei onnistu! Kruunu kuuluu minulle! Minä ole vanhin!
Pekoralisti!
- Tämä on mahdotonta. - Vain, jos sinä uskot niin.
Joskus uskon jopa kuuteen mahdottomaan asiaan ennen aamupalaa.
Vallan erinomainen harjoitus, -
mutta, juuri tällä hetkellä -
kannattaisi keskittyä Pekoralistiin.
Missä sinun esitaistelijasi on, siskoseni?
Tässä.
Tervehdys, Uum.
Kuusi mahdotonta asiaa. Laske ne, Liisa.
Yksi: On olemassa juoma, joka saa sinut kutistumaan.
Kaksi: Sekä leivos, joka saa sinut kasvamaan.
Vanha viholliseni, -
tapaamme jälleen taistelukentällä.
- Emme ole koskaan tavanneet. - En tarkoittanut sinua, mitätön kantaja.
Tarkoitin Vorpaalimiekkaa, muinaista vihollistani.
Jaarittelu saa jo riittää.
Kolme: Eläimet osaavat puhua.
Neljäs, Liisa!
Kissat pystyvät katoamaan.
Viisi.
On olemassa paikka nimeltä Ihmemaa.
Kuusi: Minä pystyn voittamaan Pekoralistin.
Hattumaakari sekaantuu otteluun! Pää poikki!
Pää poikki!
- Tappakaa hänet! - Emme tottele sinua enää, senkin isopää.
Kuinka julkeat? Pää poikki!
Iracebeth punainen, rikoksesi Ihmemaata vastaan ovat kuoleman arvoisia.
Se olisi kuitenkin valani vastaista.
Sen tähden sinut karkotetaan Takamaille.
Kukaan ei saa olla ystävällinen sinua kohtaan tai puhua sanaakaan sinulle.
Jäät tyystin ilman ystäviä.
Kuningatar, toivottavasti ette kanna kaunaa minulle.
Vain tämän, Ilosovic Stayn.
Joudut Iracebethin kanssa maanpakoon, kunnes Ihmemaa näkee loppunsa.
Sentään meillä on toisemme.
Ei!
Kuningatar! Tappakaa minut! Pyydän!
Sellaista suopeutta et ole ansainnut.
- Katkaiskaa kaulani! - Yritit tappaa minut.
- Minä pyydän! - Hän yritti tappaa minut.
Hän yritti tappaa minut!
Loisteilospäivä! Uusi päivä!
- Mitä hän tekee? - Sekovispaa.
Pekoralistin verta. Olemme sinulle ikuisesti kiitollisia -
hyväksemme näkemästäsi vaivasta.
- Viekö tämä minut kotiin? - Jos niin valitset.
Voisit jäädä.
Siinäpä ajatus. Järjetön, mieletön ja hurmaava ajatus.
Mutta en voi jäädä.
Minun on vastattava kysymyksiin ja tehtävä asioita.
Palaan ennen kuin huomaatkaan.
Et muista minua.
Tietenkin muistan. Kuinka voisin unohtaa?
Hattumaakari, miksi korppi on kuin kirjoituspöytä?
Ei aavistustakaan.
Hyvää matkaa, Liisa.
Hän lähti antamatta vastausta.
Epäilemättä hermot pettivät.
Hyvä luoja, oletko kunnossa?
- Mitä sinulle tapahtui? - Putosin koloon ja löin pääni.
Olen pahoillani, Hamish. En voi naida sinua.
Et ole se oikea minulle.
Ja sitten on se ruoansulatusongelmasi.
Rakastan sinua, Margaret, mutta päätän itse, mitä teen elämälläni.
Olet onnekas saadessasi olla sisareni mies, Lowell.
Kohtelekin häntä hyvin, sillä pidän sinua tarkasti silmällä.
Ei ole mitään prinssiä, Imogene-täti.
Sinun on puhuttava harhaluuloistasi jonkun kanssa.
Rakastan jäniksiä, etenkin valkoisia.
Älä huoli, äiti. Keksin vielä, mitä hyödyllistä teen elämälläni.
Te kaksi tuotte mieleeni pari hassua poikaa, jotka tapasin unessa.
- Unohdit kokonaan minut. - En toki.
Meidän on puhuttava liikeasioista.
Siirtykäämme puhumaan työhuoneeseeni.
Vielä yksi juttu.
Isäni kertoi suunnitelleensa laajentavansa kauppareittinsä Sumatraan ja Borneoon.
En kuitenkaan usko hänen ajatelleen tarpeeksi pitkälle.
Miksemme laajentaisi aina Kiinaan saakka?
Alue on laaja, kulttuuri on rikas, ja meillä on jalansija Hong Kongissa.
Olisimme ensimmäisinä käymässä kauppaa Kiinan kanssa. Voitko kuvitella?
Jos kuka tahansa muu olisi sanonut noin, olisin pitänyt häntä hulluna.
Tuo katse on kuitenkin tuttu minulle.
Kun ei sinusta kerran tule miniääni, -
ehkä harkitsisit ryhtyväsi harjoittelijaksi kauppayhtiöömme.
Hei, Absalom.